Tévtanítások

"Keresztkérdések" sorozat 12. előadás: 2012. december 12. (Zsarnai Krisztián)

Sorozatunk következő állomásához érve a mai napon a Tévtanítások témája kerül napirendre. Nem egyszerű ez a kérdés, hiszen tévtanítások mindig is voltak, s napjainkban, információs társadalmunkban egyre több tanítással és egyre kreatívabb emberi találékonysággal állhatunk szemben. Már az Ószövetségben is voltak tévtanítások, illetve Jézus, valamint az Apostolok működése idejében is voltak tévtanítók. 
Néhány Úsz-i Igét hadd említsek ezekkel kapcsolatban, illetve jó néhány Igére fogok támaszkodni előadásomban:
Jézus mondja: „Vigyázzatok, hogy meg ne tévesszen valaki titeket!  5Mert sokan jönnek majd az én nevemben, és ezt mondják: Én vagyok a Krisztus! - és sokakat megtévesztenek.” Mt 24,4-5

„1A Lélek pedig világosan megmondja, hogy az utolsó időkben némelyek elszakadnak a hittől, mert megtévesztő lelkekre és ördögi tanításokra hallgatnak; 2és olyanokra, akik képmutató módon hazugságot hirdetnek, akik meg vannak bélyegezve saját lelkiismeretükben. 3Ezek tiltják a házasságot és bizonyos ételek élvezetét, amelyeket az Isten azért teremtett, hogy hálaadással éljenek velük a hívők és az igazság ismerői. 4Mert az Isten minden teremtménye jó, és semmi sem elvetendő, ha hálaadással élnek vele, 5mert megszentelődik az Isten igéje és a könyörgés által.” 1Tim 4,1–5

„1Kérve kérlek az Isten és a Krisztus Jézus színe előtt, aki ítélni fog élőket és holtakat; az ő eljövetelére és országára kérlek: 2hirdesd az igét, állj elő vele, akár alkalmas, akár alkalmatlan az idő, feddj, ints, biztass teljes türelemmel és tanítással. 3Mert lesz idő, amikor az egészséges tanítást nem viselik el, hanem saját kívánságaik szerint gyűjtenek maguknak tanítókat, mert viszket a fülük. 4Az igazságtól elfordítják a fülüket, de a mondákhoz odafordulnak.” II Tim 4,1-4
„6Csodálkozom, hogy attól, aki Krisztus kegyelme által elhívott titeket, ilyen hamar más evangéliumhoz pártoltok; 7pedig nincsen más. De egyesek megzavartak titeket, és el akarják ferdíteni a Krisztus evangéliumát. 8Viszont ha még mi magunk, vagy egy mennyből való angyal hirdetne is nektek evangéliumot azonkívül, amit mi hirdetünk, átkozott legyen! 9Amint már korábban is megmondtuk, most ismét mondom: ha valaki nektek más evangéliumot hirdet, azonkívül, amelyet elfogadtatok, átkozott legyen!” Gal 1,6–9
Témám – ahogy az elején is említettem – rendkívül hatalmas, szerteágazó, mely kiterjed a különböző világvallásokon át egészen a keresztyénség köpenyébe öltözve a megtévesztés álcáját mutató magukat keresztyéneknek valló tévtanító szektákig. Éppen ezért, mivel időnk is rövid ahhoz, hogy minden területet bemutassak, ezért igyekszem fókuszálni azokra, melyek beépülhetnek az ártatlannak tűnő okkult, babonás, keresztyén mázzal leöntött tévtanításokra.
A tévtanításokon belül is azokra, melyek a Szentírás alapvető kijelentéseit, Jézus istenségét, a mennyei Atya hatalmát és föltétlen isteni mivoltát kérdőjelezik meg, illetve azokra, amelyek fertőzhetik keresztyén életünket a mindennapokban.
A Szentírásból a teljesség igénye nélkül említenék néhány irányzatot, mely már Jézus előtt alakult, azonban a jézusi tanítást, üzenetet akarta cáfolni. A Szentírásban találkozhatunk a szadduceusokkal („ 7Amikor pedig látta (Keresztelő János), hogy a farizeusok és szadduceusok közül sokan jönnek megkeresztelkedni, így szólt hozzájuk: "Viperák fajzata! Ki figyelmeztetett titeket, hogy meneküljetek az eljövendő harag elől?  8Teremjetek hát megtéréshez illő gyümölcsöt” Mt 3,7-8). Ez az első találkozás velük, azonban Máté evangéliumában még több alkalommal is találkozhatunk velük, s tudhatjuk meg például a feltámadásról alkotott tanításukat: „23Azon a napon szadduceusok is mentek hozzá (Jézushoz), akik azt állítják, hogy nincs feltámadás, és megkérdezték őt…” Mt 22,23 ; „ 1Amíg beszéltek a néphez (Péter és János), eléjük álltak a papok, a templomőrség parancsnoka és a szadduceusok; 2bosszankodtak ugyanis azon, hogy tanítják a népet, és azt hirdetik, hogy Jézus által van feltámadás a halálból.” ApCsel 4,1
A Szentírás említi még a zélótákat, azonban tanításukról keveset tudunk. Az biztos, hogy nem azt a csendes, keresztet vállaló („7Amikor kínozták, alázatos maradt, száját sem nyitotta ki. Mint a bárány, ha vágóhídra viszik, vagy mint a juh, mely némán tűri, hogy nyírják, ő sem nyitotta ki száját.” Ézs 53,7) Messiást várták, ők a politikai fordulatban látták a messiási munkát, megváltást.
Említhetnénk még az esszénusokat, bár róluk igen keveset tudunk, de ők is a korabeli zsidóság egyik irányzata volt.

Úgy gondolom, előadásomban különösen azokra a veszélyekre kell felhívni a figyelmet, mely – ha finoman is – elhangolhat bennünket a Szentírás tiszta tanításától és a jézusi lelkülettől. Rendkívül sok ilyen van, éppen ezért én nem a világvallások (hinduizmus, buddhizmus, kínai univerzizmus, iszlám) tanításairól szeretnék beszélni, mert azok talán egyértelműbbek, nem oly mértékben veszélyeztetik a(z) (hit)életünket, hanem az olyan keresztyén színezetű, keresztyén valláshoz hasonló, de mégis teljesen más értéket valló irányzatokról, tévtanításokról, melyekkel nap mint nap találkozhatunk, érintkezhetünk velük, befolyásolhatnak bennünket. Illetve olyan okkult hátterekről, melyek mögé nem is látunk be olyan mélyen, csak felületesen tesszük, amit teszünk.
Mielőtt egészen konkrét dolgokat vennék elő, előtte az okkultizmusról, az okkult dolgokról engedjenek meg néhány szót.

Okkultizmus:

Az okkult” szó jelentése: „rejtett”. Az okkultizmus ennek megfelelően rejtett dolgokkal foglalkozik. Ez alatt olyan tudást, tanokat értünk, melyek el vannak zárva a természetes emberi megismerés elől, és Isten sem nyilatkoztatta ki őket az embereknek. Már ebből látszik, hogy az okkultizmus és a kereszténység nem fér össze egymással. 
Az okkultizmus ezzel szemben nem a természetes emberi megismerés eszközeit
használja és nem is Istenhez, az ő Szentlelkéhez fordul kérdéseivel, hanem mindenféle más irányba. Tipikus példa erre a spiritizmus vagy szellemidézés: rejtett dolgokat különféle szellemektől igyekeznek megtudni az ezzel foglalkozó emberek. De felismerhetjük azt a hozzáállást is, ami még templomba járó embereket jósnőhöz hajt: ”Tudni akarom a jövőmet!”. Vagy azt, amikor valaki mágikus-babonás cselekedetekkel akarja szerencséjét, anyagi jólétét biztosítani. Pedig ezeket a dolgokat Isten határozottan megtiltotta a Szentírásban. „9Ha bemégy arra a földre, amelyet Istened, az ÚR ad neked, ne tanuld el azokat az utálatos dolgokat, amelyeket azok a népek művelnek. 10Ne legyen köztetek olyan, aki a fiát vagy leányát áldozatul elégeti, ne legyen varázslást űző, se jelmagyarázó, kuruzsló vagy igéző! 11Ne legyen átokmondó, se szellemidéző, se jövendőmondó, se halottaktól tudakozódó. 12Mert utálatos az ÚR előtt mindaz, aki ilyet cselekszik. Ezek miatt az utálatos dolgok miatt űzi ki előled ezeket is Istened, az ÚR. 13Légy feddhetetlen Istened, az ÚR előtt! 14Mert ezek a nemzetek, amelyeket elűzöl, jelmagyarázókra és varázslókra hallgatnak, de neked nem engedi azt meg Istened, az ÚR.” V Móz 18,9-14
Minden jövendőmondás, bűbájosság, szellem- és halottidézés és varázslás a leghatározottabban tilos.
Álljon itt egy példa az Újszövetségből is: miután Jézusban nem hívő emberek pórul jártak, mert ördögöt próbáltak űzni Jézus nevét mágikus varázsszóként használva, a következők történtek:
„17Tudomására jutott ez minden Efezusban lakó zsidónak és görögnek, úgyhogy félelem szállta meg mindnyájukat, és magasztalták az Úr Jézus nevét. 18A hívők közül is sokan eljöttek, megvallották és elbeszélték ilyenféle mesterkedéseiket. 19Azok közül sokan, akik a varázslást űzték, összehordták könyveiket, és mindenki szeme láttára elégették. Mikor kiszámították a könyvek értékét, ötvenezer ezüstpénzre becsülték. 20Így az Úr ereje által az ige hatalmasan terjedt és megerősödött.” ApCsel  19,17-20
A bűbájosok könyveinek elégetése, az okkult mesterkedések elvetése volt az egyik fontos induló mozzanat Efezus megtérésében.
Ha a mai, templomba járó emberek elégetnék okkult könyveiket  (horoszkópok, spiritiszta könyvek, agykontroll, csodálatos gyógyítók és gyógyítások- és hasonló tanok könyveit), vagy még inkább meg se vennék őket, hanem a rájuk szánt pénzt, időt és belső odafordulást Isten és az embertársak irányába fordítanák, hatalmas fellendülés következhetne be a hitéletben. Sok, magukat hívőknek nevező emberek életében sok megtűrt okkult dolog van, ami kihat minden tekintetben az életükre.
Az okkult dolgok még akkor sem férnek össze a kereszténységgel, ha látszólag azt támogatják. Ezt példázza a következő bibliai rész: „ 16Történt pedig egyszer, hogy amikor az imádkozás helyére mentünk, egy szolgálóleány jött velünk szembe, akiben jövendőmondó lélek volt, és jóslásával nagy hasznot hajtott gazdáinak. 17Követte Pált és minket, és így kiáltozott: "Ezek az emberek a Magasságos Isten szolgái, akik az üdvösség útját hirdetik nektek!"  18Ezt több napon át is művelte. Pált azonban bosszantotta ez. Ezért megfordult, és ezt mondta a léleknek: "Parancsolom neked Jézus Krisztus nevében, hogy menj ki belőle!" És az még abban az órában kiment belőle.” ApCsel 16,16-18
Miért tette ezt Pál? Hisz igazat mondott a jós szellemtől megszállt lány. Az alapvető ok, hogy az okkultizmus és a kereszténység semmiképp nem keverhető, konkrét érvek pedig a következők lehetnek. Ha Pál hagyja, hogy egy megszállott dicsérje őket, az zavart kelthet  az emberekben. Egyrészt, az okkult dolgokat elvetők azt hihetnék, hogy „Ez a Pál is csak egy újfajta varázsló, hisz ez a közismert jósnő is támogatja, anélkül, hogy megváltozna.” Az okkultizmussal megfertőzött emberek viszont igazolva látnák magukat, hogy jó dolog jövendőmondással foglalkozni. A jövendőmondó pedig beférkőzhetne a keresztények közé, ahol azután már nem feltétlen mondana igazat, és zavart kelthetne belülről.
A Sátán igaz állításokkal is dolgozik néha. Egyrészt van úgy, hogy egy igazság nyilvánosságra hozatalának még nem jött el az ideje, pillanatnyilag csak zavart keltene. Ilyen eseteket többször említ az Evangélium, amikor Jézus nem engedi, hogy az általa kiűzött gonosz lelkek elmondhassák, hogy Ő Isten fia. „41Ördögök is kimentek sok emberből, és ezt kiáltozták: "Te vagy az Isten Fia!" De rájuk parancsolt, és nem engedte őket beszélni, mert tudták, hogy ő a Krisztus.” Lk 4,41. Másrészt az igaz állításokkal csak behízelegni akarja magát a Gonosz, hogy azután végrehajthassa romboló szándékát. Ezért semmit nem jelent, hogy egy-egy jóslat beválik, egy-egy megidézett szellem igazat mond. Hazudni, félrevezetni majd csak akkor fog, ha már megbíznak benne.
A Szentírás állásfoglalása egyértelmű: valaki vagy keresztyén, vagy gyakorolja az okkult dolgokat. Választani kell, középút nincs.
Okkult megkötözöttség a babona, mely sajnos átjárja a magyar emberek életét. Néhány példát hadd említsek: négy levelű lóhere, fekete macska, asztal sarkára ülés, kiborult só, viszket a tenyér, valaki csuklik, lekopogás, kéményseprő az utcán, hulló csillag, szenes víz, különböző kabalák, kabalababák és vannak a komoly, egészen sötét hatalommal bíró praktikák: horoszkóp, jóslás, kuruzslás, természetgyógyászat, agykontroll, asztaltáncoltatás, halottidézés, spiritizmus, fehér és fekete mágja stb.. Vannak, melyek ártalmatlannak tűnnek és vannak, melyeknek komoly következményei vannak, mindegyiknél azt kell látni, hogy a sátáni hatalomvilágba engednek betekinteni anélkül, hogy az ember a következményeivel számolna. Kicsiben kezdődik, minden, aztán az ember azt veszi észre, hogy hatalmába kerítette és nem bír először a gondolattól szabadulni, majd teljesen megkötözi. A Sátán pedig minden esetben benyújtja a számlát! Aki neki enged, annak Ő (Sátán) nem fog engedni! komoly okkult babonás hátteret mutat. Az az ember, aki hívőnek mondja magát, elhagy minden ilyen dolgot, mert Krisztust gyalázza őt ezen viselkedésével, és más hatalom alatt van, nem Krisztussal közösségben és békességben. Akik ezekben az okkult dolgokban van, azok egy idő után megismerkednek a félelemmel és a félelem uralkodik bennük. Isten Igéje pedig mást mond:
„7Mert nem a félelemnek lelkét adta nekünk az Isten, hanem az erő, a szeretet és a józanság lelkét. ” I Tim 1,7
„36Ha tehát a Fiú megszabadít titeket, valóban szabadok lesztek.” Jn 8,36 
Az okkult dolgok azért is veszélyesek, mert az ember ad valamit magából, amire az Isten tart igényt: bizalmat, hitet, figyelmet.
A Szentírás pedig nagyon határozottan fellép azok ellen, amelyek nem tőle vannak:
„9Már régebben élt abban a városban egy Simon nevű férfi, aki varázslással foglalkozott, és ámulatba ejtette Samária népét, mert valami igen nagynak állította magát. 10A város apraja-nagyja hallgatott rá, és azt mondták: "Ő az Isten Hatalmasnak nevezett ereje." 11Hallgattak rá, mert varázslásával már jó ideje ámulatban tartotta őket. 12De amikor hittek Fülöpnek, aki az Isten országáról és a Jézus Krisztus nevéről szóló evangéliumot hirdette, megkeresztelkedtek; férfiak és nők egyaránt. 13Simon maga is hívő lett, majd miután megkeresztelkedett, Fülöp mellé szegődött, és amikor látta, hogy jelek és nagy csodák történnek, egészen elámult. 14Amikor meghallották a Jeruzsálemben levő apostolok, hogy Samária befogadta az Isten igéjét, elküldték hozzájuk Pétert és Jánost.  15Ők lementek, és imádkoztak értük, hogy részesüljenek a Szentlélek ajándékában, 16mert még egyikükre sem szállt rá, csak meg voltak keresztelve az Úr Jézus nevére. 17Akkor rájuk tették a kezüket, és részesültek a Szentlélek ajándékában. 18Amikor látta Simon, hogy az apostolok kézrátételével adatik a Lélek, pénzt ajánlott fel nekik, 19és így szólt: "Adjátok meg nekem is ezt a hatalmat, hogy akire ráteszem a kezemet, az vegye a Szentlelket." 20Péter azonban ezt mondta neki: "Vesszen el a pénzed veled együtt, amiért azt gondoltad, hogy pénzen megszerezheted az Isten ajándékát!  21Nem részesülhetsz, és nem is örökölhetsz ebből, mert a szíved nem egyenes az Isten előtt. 22Térj meg tehát e gazságodból, és könyörögj az Úrhoz, hátha megbocsátja neked szíved szándékát. 23Mert látom, hogy a keserű irigység és a gonoszság fogságába estél."  24Simon így válaszolt: "Könyörögjetek értem az Úrhoz, hogy semmi se szálljon rám abból, amit mondtatok.” ApCsel 8,9-24
„…azt pedig nem szeretném, ha ti az ördögökkel lennétek közösségben.  21Nem ihattok az Úr poharából is, meg az ördögök poharából is, nem lehettek részesei az Úr asztalának is, meg az ördögök asztalának is.” I Kor 10,20-21
 „…maga a Sátán is a világosság angyalának adja ki magát. 15Nem meglepő tehát, hogy szolgái is az igazság szolgáinak adják ki magukat…” II Kor 11,14-15
„24Senki sem szolgálhat két úrnak, mert vagy az egyiket gyűlöli, és a másikat szereti, vagy az egyikhez ragaszkodik, és a másikat megveti: nem szolgálhattok Istennek és a mammonnak.” Mt 6,24
Ezért minden, ami nem Istentől jön, Istentől van, attól a legkomolyabban el kell határolódni, meg kell tagadni, le kell tenni bűnként, bármilyen jellegű dolog, mely ártatlannak tűnik, de nem Istentől van – legyen az babona, okkulthátterű dolog, bármi, felismerve bűnként, megvallva Jézusnak van rá bocsánat. Hasonlót olvashatunk az ApCselben is:
„19Azok közül sokan, akik a varázslást űzték, összehordták könyveiket, és mindenki szeme láttára elégették. Mikor kiszámították a könyvek értékét, ötvenezer ezüstpénzre becsülték. 20Így az Úr ereje által az ige hatalmasan terjedt és megerősödött.” ApCsel 19,19-20

Jehova tanúi
Napjainkban az egyik legerőszakosabban missziónáló, terjeszkedő szekta a Jehova tanúi. Azért az egyik legveszélyesebb, mert hosszú évtizedekig, évszázadokig a Károli féle – általunk is elismert – Bibliát használták.  Ismerik a Szentírást, rengeteg Igét ismernek, tudják az igehelyeket, még hívő, megtért embereket is megszégyenítően mondják kívülről az Igéket. Azonban nagyon sok helyen kiütközik a különbség és ezek lényegi különbségek, mellyel bizton állíthatjuk, veszélyes szektával állunk szemben. Miért? Ami hitünk és a Szentírás tanításának alappillére például, ők Jézus Krisztust nem tekintik Isten Fiának, hanem csupán embernek. Russel – az alapítója, aki egyébként ádventista volt – szerint Krisztus csupán "Isten első teremtménye,  s ugyanolyan,  mint  az angyalok földrejövetele előtt Mihály arkangyal volt."  (Élet 77.1.) Holott Krisztus az evangéliumokban mint Fiú szerepel, aki semmiképp sem szakítható el az Atyától: „Aki nem tiszteli a Fiút, nem tiszteli az Atyát sem, aki Őt küldte.” Jn 5,23. Vele és a Szentlélekkel együtt örök Isten. A Szentlelket személytelen isteni erőnek tekintik, pedig  Jézus búcsúbeszédében úgy szól róla, mint Valakiről, nem pedig mint valamiről:  „az  Igazság  Lelke,  aki az Atyától származik” Jn 15,26, s aki megtanít mindenre, vigasztal, megerősít. A Fiú és a  Szentlélek "leértékeléséveI" a kereszténység legfőbb tanítását,  legnagyobb  újdonságát, a Szentháromság-hitet vetik el.  Elfogadják,  hogy a Szentírás Isten szava, azonban "A  Szentírás  Új  Világának Fordítása" címmel,  Knorr rendeletére kiadott biblia-változatot tartják kezükben,  amely már az ő dogmáik szerint átalakított szöveg. A János evangélium  bevezetőjét pl. így torzítják: „Az Ige isteni volt”. Pedig János ezt írja: „Isten volt az Ige” (Gott war das Wort. ; Word was God.; en arch hn o logoV kai o logoV hn proV ton qeon kai qeoV hn o logoV) . Másutt viszont ragaszkodnak a  szószerinti  értelmezéshez. A teremtést pl. Kr.e. 49.000-re teszik. A fudamentalizmus  másik jegye, hogy az Ószövetséget tekintik  kiindulópontnak olyannyira,  hogy az Újszövetséget csak "görög iratok"-ként emlegetik.  Pedig hitünk szerint a kinyilatkoztatás teljességét az Újszövetség közvetíti.
          Mennyiben keresztények? Az Egyházak Világtanácsa szerint azok a keresztények, akik a Szentháromság nevére veszik fel a keresztséget. Bár van náluk keresztség, ez rendszerint csak"Jehova nevére" történik.  De még ha emlegetik is  alámerítkezésnél az Atya, Fiú, Szentlélek nevét, akkor is világos:tudatosan elvetik a Szentháromságot, tehát nem  tekinthetők  keresztényeknek! Ezért álkeresztény szektáknak nevezhetjük őket. 
          A  Jelenések  könyvére (7,4) hivatkozva azt tartják, hogy csak 144.000 lélek jut  el a mennyei boldogságra, további "nagy sokaság" (Jel 7,9) valamiféle  földi boldogságra jut, de ezek közé csakis a Jehova Tanúi kerülhetnek,  mindenki más a "második halál" áldozata lesz, vagyis elpusztul. Ez a tanítás az üdvösség-üzenet teljes eltorzítása. 1 Tim 2,4 szerint „Isten azt akarja, hogy minden ember üdvözüljön és az igazság ismeretére jusson”. Hitünk szerint  nincs "két osztályos"  üdvösség (hogy  egyesek  teljesen  célba érnek,  mások csak részben). A feltámadás mindannyiunk végső sorsa, csak ez egyesek számára az élet feltámadása, mások számára a kárhozatba történő feltámadása lesz. „Akik a jót tették, az életre támadnak fel; akik pedig a rosszat cselekedték, az ítéletre támadnak fel.” Jn 5,29
A Jehova Tanúi elsősorban a végidőkről szóló tanításaikról ismerlek. A világvégét előbb 1914-re, később 1925-re, majd 1975-re, végül 1984-re tették,  mostanában pedig  (immár óvatosabban)  2000 "körüli" időről beszéltek. Minden keresztény vallja, hogy Krisztus eljön majd ítélni élőket és holtakat,  de  az  időpontra  vonatkozólag maga Jézus mondta: „Azt a napot és azt az órát senki sem ismeri, a mennybéli angyalok sem, sőt még a Fiú sem csak azAtya” Mk 13,32. Ami a be nem vált jósolgatásokat illeti, a Jehova Tanúi  elfeledkeznek  a Szentírás ítéletéről: „22Ha egy próféta az ÚR nevében mond egy igét, de az nem történik meg, nem teljesedik be: azt az igét nem az ÚR mondotta, hanem a próféta mondta elbizakodottságában…” V. Móz 18,22.  Vagyis hamis prófétálásról van itt szó,  pontosan úgy,  ahogy  Jézus  megjövendölte: „Támadnak majd hamis próféták”. Mt 24,24. 
A Szentírás tanítása és hitünk alapján Jézus Krisztus Isten Fia, Megváltó, akit Isten azért küldött, mert annyira szerette az embert, hogy nem akarta, hogy elvesszenek, hanem örök életük legyen. Jézus számunkra a Szabadító:  „9Ezért fel is magasztalta őt Isten mindenek fölé, és azt a nevet adományozta neki, amely minden névnél nagyobb, 10hogy Jézus nevére minden térd meghajoljon, mennyeieké, földieké és földalattiaké;  11és minden nyelv vallja, hogy Jézus Krisztus Úr az Atya Isten dicsőségére.” Fil 2, 9-10.  
Tévtanítás témájában elérkeztünk a másik kérdéshez, amelyet nagyon nagy szeretettel, de a legnagyobb határozottsággal elő kell vennünk, hogy Isten akaratát mindennél előrébb helyezzük, s az Ő szavának tisztaságát megőrizzük. Sajnos meg kell állapítanunk a legnagyobb szeretettel, hogy a katolikus egyházban is nagyon sok hiedelem, babonaság alakult ki, mely teljesen ellent mond a jézusi tanításnak. Mindenekelőtt onnan kell megközelítenünk a kérdést, hogy a katolikus egyházban nem csak a Szentírás a teljesen elfogadott, Isten által kinyilatkoztatott üzenet, hanem a hagyományt is ugyan olyan, olykor még magasabb szintre is emelik.A katolikus egyház megkülönböztet dogmatikos hagyományt (Szentírás) és oktató hagyományt, mely magába foglalja az egyház gyakorlatait és liturgiai szertartásait az apostoli vagy apostoli korszakot köető időben, ami nem része a Szentírás isteni kinyilatkoztatásnak. Az oktató hagyományt általánosságban „másodlagos kinyilatkoztatásnak” nevezik. Kasper Schatzgeyer római katolikus író azt mondja: „Ha egyszer kétségkívül ismertté válik – mármint a kinyilatkoztatás –, az éppúgy kötelező , mint a Krisztus saját szájából eredő tanítás.” A Trentói Zsinaton hozott határozatban elfogadták – idézem – „A Zsinat elfogadja és tiszteletben részesíti, egyenlő kegyes ragaszkodással és tisztelettel, mind az Új-, mind az Ószövetség összes könyvét… együtt az említett hagyományokkal… ahogy Krisztus ajkáról vagy a Szentlélek diktálása alapján kaptuk és ahogy töretlen folytatólagosságban fennmaradt a katolikus egyházban.” Eszerint Isten feltehetően kinyilatkoztatásokat ad a római katolikus egyház által az újszövetségi korszak óta. Innen jutottak el aztán egészen merész dolgokig, mint például a pápa csalatkozhatatlanságát említve, aki ex cathedra kijelent tanokat, melyek igazak és örök érvényűek – mivel tévedhetetlen a pápa.
Az Ineffabilis Deus (A szavakkal ki nem fejezhető Isten) elnevezésű, 1854. december 8-i pápa bullában IX. Pius ünnepélyesen kinyilvánította, hogy: „A kimondhatatlan Isten (…) kezdettől fogva és a századok előtt egyszülött Fiának anyát választott és rendelt, hogy a Fiú testet öltve az idők boldog teljességében tőle megszülessék. Ezt az anyát az összes teremtményekhez képest annyira megajándékozta a szeretetével, hogy egyedül benne lelte a saját akaratához legközelebb álló tetszését. Ezért messze megelőzve az összes Angyali Szellemeket és az összes szenteket, oly csodálatosan elhalmozta Őt minden égi kegyajándék bőségével istenségének kincsesházából, hogy ő maga a bűn minden szennyétől mindig teljesen mentesen és egészen szépen és tökéletesen az ártatlanság és a szentség teljességének azt a példáját adja, amelynél nagyobb az Isten alatti világban nem képzelhető, és el sem lehet gondolni, hogy Istenen kívül bárki elnyerhesse.” 
1950. november 1-én történt, amikor XII. Pius pápa ex cathedra kinyilvánította, hogy Mária teste röviddel halála után feltámadt a sírból, teste és lelke újra egyesült, és felvétetett és trónra emeltetett, mint a Menny királynője. Ez teljesen ellentmond a Szentírás tanításával és ugyan olyan veszélyes vizekre evezünk ezen kijelentésekkel, mint például a Jehova tanúi, akik Jézusról állítják, hogy nem Isten Fia. Egyik sincs benne a Szentírásban, ellentmond vele, tehát határozottan el kell utasítani. 
Hasonló tévtanítás a purgatórium, vagy tisztító tűz tanítása, amely a Biblia tanítása alapján nem megalapozott, hanem ellent mond annak. 
A római katolicizmus a menny és a pokol állapota mellett egy harmadik állapottal is számol, ami közvetlenül a mennybe vezet. A római katolikus tanítás szerint, ha az ember nem annyira bűnös, hogy a pokolba jusson, viszont még nem szabadult meg elégségesen a bűntől, és annak következményeitől, azaz nem eléggé tiszta, akkor nem léphet be egyből a mennybe. Ezek a lelkek végső soron a mennybe fognak jutni, de először el kell szenvedniük a tisztítótüzet, azaz a megtisztulás állapotát. Ide azért kerülnek, hogy „elnyerjék azt a szentséget, melyre szükségük van, hogy a mennyország örömébe beléphessenek.”
Sajnos sok ilyen példát lehetne felhozni, de nincs arra időnk, hogy minden egyes tévtanítást feltárjunk és megcáfoljuk a Szentírás alapján. Azonban azt láthatjuk, hogy ahol Isten szava nem teljes, tökéletes tekintélyként van jelen egy-egy gyülekezet, egy-egy ember életében, ott tévtanítások jelennek meg és csorbítják Isten mindenhatóságát, tökéletességét, Jézus istenségét.

Végezetül pedig néhány szót említenék még a karizmatikus tévelygésekről. Sajnos egyre nagyobb számban jelennek meg a karizmatikus mozgalmak, melyek bizonyos dolgokra helyezik a hangsúlyt, s olyan dolgokat emelnek ki a Szentírásból, melyek nem üdvözítő kérdések, mégis feltételként tűntetik fel. Nyelveken szólás, kézrátétel, gyógyítások, Szent Szellemmel való betöltekezés. Azt hangsúlyozni kell, hogy a Szentírás teljes mértékben lezárult. Sok minden azért adatott az apostoli időkben, mert nem volt Újszövetség, nem volt egységes könyv, melyből az emberek megismerhették volna teljes mértékben Isten szent és tökéletes akaratát. Azonban az az időszak lezárult. Van Ige, van üzenet, mely elégnek kell lennie, melyből megismerhetjük magunkat, emberi mivoltunkat, bűneink miatt kárhozatot érdemlő életünket, megismerhetjük az egységes szerkezet miatt a törvényt, mely leleplezi bűneinket, a porba, az elkeseredettségbe, a kilátástalanságba taszít, de megismerhetjük a teljes kegyelmet, mely Jézus Krisztusban adatott.
Minden más, ami nagyobb hangsúlyt kap a Mennyei Atyánál, Jézus Krisztusnál és a megszentelő Szentléleknél, az torzítás. Legyen az nyelveken szólás kérdése, gyógyítások stb.
Jézus Krisztusban azért vállalta az életet, azért adatott emberek kezébe, azért halt meg és támadt fel, hogy az emberek kilátástalan életére megoldást adjon. Így nyer bűnbocsánatot a megtérő ember, akit Isten Szentlelke újjászül és így lehet örök élete. Aki ennél többre vágyik, annak semmi sem lesz elég és a Sátán a tévtanításokban mindig ezt akarja elérni, ne legyen elég neked Jézus.
A teljes Írás Istentől ihletett, és hasznos a tanításra, a feddésre, a megjobbításra, az igazságban való nevelésre;   hogy tökéletes legyen az Isten embere, minden jó cselekedetre felkészített. 2Timóteus 3,16

Én bizonyságot teszek mindenkinek, aki a prófécia eme könyvének beszédeit hallja: Ha valaki hozzátesz ezekhez, arra az Isten azokat a csapásokat bocsátja, amelyek meg vannak írva ebben a könyvben; 19ha pedig valaki elvesz e prófétai könyv igéiből, attól az Isten elveszi osztályrészét az élet fájából, a szent városból és mindabból, ami meg van írva ebben a könyvben. Jelenések 22,18-19
Mert bizony mondom néktek, hogy amíg az ég és a föld el nem múlik, egy ióta vagy egy vessző sem vész el a törvényből, míg minden be nem teljesedik.  Tehát ha valaki a legkisebb parancsolatok közül akár csak egyet is eltöröl, és úgy tanítja az embereket, az a legkisebb lesz a mennyek országában; ha pedig valaki ezeket megtartja és tanítja, nagy lesz az a mennyek országában. Máté 5,18-19