KERESZTKÉRDÉSEK 5. 	                                    Nyíregyháza, 2012, október 17.

Ki a Szentlélek? A Megszentelő

Hitvallásunk, az Apostoli Hitvallás III.hitágazata így hangzik:„Hiszek Szentlélekben; egy keresztyén Anyaszentegyházat, szenteknek közösségét; bűnöknek bocsá-natát, testnek feltámadását és az örök életet, Ámen.” 
A Szentháromság harmadik személyében, a Szentlélekben való hitét vallja itt meg a keresztyén ember. Korunk keresztyénségét erősen megosztja, sőt hitbeli eltévelye- dések forrása is ez a téma. 
Hogyan kell hát helyesen  gondolkodnunk a Szentlélekről?
Ehhez éppen Isten Szentlelkére van szükségünk, hogy alázattal az Ő megvilágosító munkájára bízzuk magunkat, és ne a magunk bölcsességére építsünk.         
Mit értsünk magán a megnevezésen: „Szentlélek”? 
Luther a következőket írja erről a Nagykátéban:
     „Ezt a szót kell alapul vennünk: Szentlélek. Mert ez olyan rövidre fogott, hogy jobbat nem találhatunk. Lélekről ugyanis többféléről van szó a Szentírásban, úgymint emberi lélekről, mennyei lelkekről és gonosz lélekről. De Isten Lelke az egyedüli, melyet Szentléleknek nevezünk.”    A Szentlélek tehát Isten Lelke.
A Szentlélek örökkévaló isteni Személy 
Ez a Lélek ott volt a teremtéskor: ”Kezdetben teremtette Isten a mennyet és a földet. A föld még kietlen és puszta volt, a mélység fölött sötétség volt, de Isten Lelke lebegett a vizek fölött” (1.Móz.1,1-2.)   A teremtéstörténet leírásának kezdetén ott szerepel a Teremtő mellett a Lélek, Isten Lelke.  A Biblia egészén végighúzódik  a Léleknek a jelenléte,  működése. Például: amikor Sámuel próféta felkente az akkor még pásztorfiú Dávidot, ezt olvassuk:
„Akkor az Úr lelke szállt Dávidra, és attól kezdve vele is maradt.”….”Saultól viszont eltávozott az Úr lelke, és rossz szellem kezdte gyötörni..” (’1.Sám.16,13-14.) Az Ószövetség idején Isten embereinek küldetésük teljesítéséhez adatott a Szentlélek, és engedelmességhez volt kötve. „Keresett magának az Úr szíve szerint való embert, mert te nem teljesítetted, amit az Úr parancsolt”(1.Sám.13,14) intette Sámuel Sault engedetlensége miatt. 
Aztán tudunk Illésről és Elizeusról, de Ésaiás, Jeremiás, Ezékiel, Dániel, Hóseás és Jóel stb. nagy- és kisprófétákról, akik szintén az Isten Szentelkétől megvilágosítva végezték küldetésüket: keresték és kinyilvánították Isten akaratát; megítélték a bűnt, és bűnbánatra, megtérésre szólítottak fel; hirdették a megbocsátást, kegyelmet is a megtérő bűnösöknek.
     Sorolhattam volna még tovább az Ószövetségből ismert, Lélek által szolgálatra felkent embereket, de nem véletlenül hagytam abba Jóel prófétánál. Őrá bízta ugyanis Isten, hogy,  kihirdesse Isten elhatározott akaratát a Lélekkel kapcsolat-ban: hogy eljön az idő, mikor kiárasztja az ő Szentlelkét, és minden ember részesed-het benne. Erről szól Jóel próféta könyve 3.fejezete, mely mindössze 5 versből áll: 
     „Azután kitöltöm majd lelkemet minden emberre. Fiaitok és leányaitok prófétálni fognak, véneitek álmokat álmodnak, ifjaitok látomásokat látnak. Még a szolgákra és szolgálókra is kitöltöm lelkemet abban az időben. Csodás jeleket mutatok az égen és a földön, vért, tüzet és füstoszlopokat. A nap elsötétül, a hold vérvörös lesz, mielőtt eljön az Úr nagy és félelmetes napja. De megmenekül mindenki, aki segítségül hívja az Úr nevét, mert a Sion hegyén és Jeruzsálemben lesz a menedék az Úr ígérete szerint, és azok menekülnek meg, akiket elhív az Úr.”(Jóel 3.) Jóel próféciája már az Újszövetségben kiteljesedő Szentlélekről beszél. Mindez akkor vált valóra, amikor beteljesedett a Jézusról szóló prófécia:  kereszthalála, feltámadása, és a pünkösdi eseményekben a Szentlélek kitöltetése. A tanítványok - a Lélek birtokában - már világosan láttak:
Péter így szól a többiek nevében is : „Zsidó férfiak, és Jeruzsálem minden lakója! Vegyétek ezt tudomásul, és figyeljetek szavaimra! Mert nem részegek ezek, ahogyan ti gondoljátok, hiszen a nap harmadik órája van. Hanem ez az, amiről Jóel így prófétált: Az utolsó napokban, így szól az Isten, kitöltök Lelkemből minden halandóra, és prófétálnak fiaitok és leányaitok …(.Ap.csel. 2, 14 kk.)  Isten akarata tehát az, hogy minden ember részesedjen az Ő Lelkéből. Ez nem új, hanem folyamatosan fennálló szándéka. Emlékezzünk: a teremtéskor az Ő Lelkéből adott az embernek, így tette teremtményét az Ő képmásává. Az engedetlenség, a bűn megfosztotta ettől már az első emberpárt. De Isten szeretete lehetővé tette, hogy ismét összekösse az embert Teremtőjével az egy lélek: Isten Lelke. Ehhez azonban Jézus Krisztus önfeláldozására volt szükség. Ő letette az életét, „kilehelte”, visszaadta bűntelen, szent Lelkét, hogy elszenvedve ezt a kárhozatos, Lélek nélküli állapotot, hit által a miénk lehessen az. Amikor Jézus elmondja tanítványainak, hogy hamarosan az Atyához megy, azok értetlenkednek, kétségeskednek, semmit sem tudnak (Jn 14,5.) Jézus pedig vigasztalja és bátorítja őket:
  „Ha szerettek engem, megtartjátok az én parancsolataimat, én pedig kérni fogom az Atyát, és másik Pártfogót ad nektek, hogy veletek legyen mindörökké: az igazság Lelkét,…Nem hagylak titeket árván, eljövök hozzátok...(Jn.14,15.18)”
„A Pártfogó pedig,a Szentlélek, akit az én nevemben küld az Atya, Ő tanít majd meg titeket mindenre, és eszetekbe juttat mindent, amit én mondtam nektek. (Jn.14,26)” Olyan világosan együtt látható itt Jézus beszédében az Atya, a Fiú és a Szentlélek. Akárcsak a 16. fejezetben: „amikor azonban eljön Ő, az Igazság Lelke, elvezet titeket a teljes igazságra; mert nem önmagától szól, hanem azokat mondja, amiket hall, és az eljövendő dolgokat is kijelenti nektek. Ő engem fog dicsőíteni, mert az enyémből merít, és azt jelenti ki nektek. Mindaz ,ami az Atyáé, az enyém, ezért mondtam, hogy az enyémből merít, és azt jelenti ki nektek.”  Nincs függetlenség, nincs öndicsőítés, egyek a Szentháromságban. Egy Istenség.  
     Két fontos, szorosan összefüggő következtetést is levonhatunk az előző Igékből, Jézus szavaiból a Szentlélekre vonatkozóan:
1./ A Szentlélek az eltávozott Jézust helyettesíti mindaddig, míg le nem zárul az az időszak, amit a kegyelem idejének nevezünk (amíg vár még Isten szeretete arra, hogy összegyűjthesse az üdvözültek seregét.)  Jézust csak olyan személy helyet-tesítheti, aki maga is Isten. Erre utaló tény az Ószövetségben például az, hogy az „Úr szava” és a „Lélek szava” kifejezések gyakran váltják egymást. Újszövetségi példa: Péter  mondja:”Anániás, miért szállta meg a Sátán a szívedet, hogy hazudj a Szentléleknek, és félretegyél magadnak a föld árából? …Nem embernek hazudtál, hanem Istennek.(Ap.Csel5,3-4.) A „Szentléleknek hazudni” tehát ugyanazt jelenti, mint „Istennek hazudni.”
Jézus a Szentlélekről mint személyről beszél: Ő az, Akit küld az Atya, és Aki cselekedni fog sok mindent: pl tanít, meggyőz, igazságra vezet, Pártfogó lesz,(Károli  ezt vigasztalónak fordítja.) Mindezt –és még sok hasonlót is cselekszik,- amit csak személy cselekedhet. Meg is lehet szomorítani. 
A Szentlélek tehát öröktől fogva létező, örökkévaló isteni Személy.
2./ Jézus szavaiból az is kiderül, hogy a  Szentlélek munkálkodik az emberben. 
Cseri Kálmán, református lelkész a következő fogalmazással igyekszik közérthetővé tenni: a Szentlélek:  „Isten, amint éppen dolgozik”
     „Végtelen gazdagságát nem tudjuk elsorolni:Ő teszi személyesen a miénkké Isten ajándékait (Rm 8, 16-17), Ő győz meg bűneinkről (Jn 16,8) Ő a nagy pedagógus, aki elvezet a teljes igazságra (Jn 16,13), és eszünkbe juttatja mindazt, amit Jézus tanított (Jn 14,16). Ő a Paraklétos, aki segít, bátorít, vigasztal (Jn 14,16-18) Ő a közösség és az egység Lelke (Ap.csel 4,32), az imádság Lelke(Gal. 4,6) Ő tanít meg dicsőíteni az Urat (Jn 16, 14) Erőt ad a bizonyságtételhez (Ap.Csel 1,8 és 4,31), megőriz és vezet az engedelmesség útján (Rm 8, 14), megszentel, vagyis Isten  közelében tart.” (Cseri Kálmán: Tudom, kinek hittem)  
A Szentlélek munkálkodásának célja:  az ember szentségének kimunkálása.
Luther Márton így ír erről:
„Ez az, aki minket megszentelt és most is megszentel. Ahogy az Atyát Teremtőnek, a Fiút Megváltónak nevezzük, éppúgy kell a Szentlelket is munkája után szentnek vagy Megszentelőnek neveznünk …
Mert nem tudnánk soha, se te, sem én megismerni Krisztust, sem hinni benne, sem Urunkká tenni, ha a Szentlélek fel nem ajánlaná nekünk és szívünkbe nem adná mindezt az evangélium hirdetése által. A mű kész és befejezett, mert Krisztus szenvedése, halála és feltámadása stb. által megszerezte és elnyerte számunkra ezt a kincset. De ha a mű titokban maradna, hogy senki sem tudna róla, akkor kárba veszne az egész. Hogy azonban ne maradjon ez a kincs eltemetve, hanem felhasználhassuk és élvezhessük, azért küldötte és hirdettette Isten az Igét, s adta a Szentlelket benne, hogy a Szentlélek tárja elénk és tegye sajátunkká ezt a kincset….
Az a hitágazat ez tehát, amelyik nem bevégzett, hanem folyvást folyó és állandóan megmaradó munkára vonatkozik. A teremtés ugyanis már a régmúltba tartozik, ugyancsak végbement már a megváltás is. A Szentlélek azonban folytatja a munkáját szüntelenül egészen az ítélet napjáig, és erre rendeli a földön az egyházat, amely által szól és cselekszik mindent”(Luther)   
Hogyan végzi el az emberrel ezt a megszentelő munkát? 
Úgy, ha bennünk lakozik. Ha a Szentlélek templomai vagyunk, és mint ilyenek, bennünk lakozik.
Hogyan vesz bennünk lakozást? Tudunk-e erről, és mi a jele, hogy bennünk él? Sok bizonytalanság, tudatlanság volt ezzel kapcsolatban az első gyülekezetekben is. Pál apostol kérdezi a korintusi gyülekezettől:” Vagy nem tudjátok, hogy testetek, amit Istentől kaptatok, a bennetek levő Szentlélek temploma, és ezért nem a magatokéi vagytok? (1.Kor.6,19) „Nem tudjátok, hogy ti Isten temploma vagytok, és az Isten Lelke bennetek lakik? (1Kor.3, 16) 
„Kaptatok-e Szentlelket, amikor hivőkké lettetek?” kérdezi Pál a Krisztust követő efézusiakat, mikor találkozik velük. Válaszuk: „Hiszen  még azt sem hallottuk, hogy van Szentlélek.” 
Személyes példa: Miután Isten gyermeke lettem, nekem is feltette ezt a kérdést egy idős hivő bácsi: „Mondd kedvesem, vettél-e Szentlelket?” Csak dadogni tudtam én is. Aztán egy egyszerű, szemléletes példát mondott: a gyermek, mikor megszületik, lélekkel együtt születik. Nem utána veszi. Titokzatos módon, az életével együtt adatik számára a lélek.  Hasonlóan, amikor az ember újonnan születik, ezzel együtt kapja Isten Lelkét, hiszen ez az új élet éppen Isten Lelke által fogant meg bennünk.  Nem lehet tehát „venni’, csak kapni. Sem ember nem adományozhatja, sem újonnan születés nélkül nem lehet a miénk. Már pedig csak akkor lehet üdvös- ségünk, ha Isten Lelke által van új életünk. Semmiféle emberi teljesítmény vagy közvetítés nem juttathat a Szentlélek ajándékához, hiszen ajándék ez Istentől. Sem „kézrátétel”, sem „Lélekkeresztség” nem szükséges, sőt súlyos félrevezetés lehet belőle: idegen, sötét lélek vehet így birtokába. 
Egy következő alkalommal lesz majd szó arról az Isten Igéjével megegyező útról, ami elvezethet odáig, hogy Isten Lelkének templomaivá lehessünk (ha még nem vagyunk azok), és megkaphassuk a Lélek ajándékát. 
Egy gyakori kérdésre keressünk még választ Isten Igéjének világosságánál:
Mit jelent a Szentlélek elleni vétek? 
Az evangéliumokban találjuk meg erre a választ. Jézus csodatételeit az írástudók és farizeusok a maguk módján értékelték: Márk evangéliuma 3. fejezetében a 22-30. versekben olvassuk a következőket: 
„Az írástudók pedig, akik Jeruzsálemből jöttek le, azt mondták, hogy Belzebub van benne, és hogy az ördögök fejedelmének a segítségével űzi ki az ördögöket. Jézus odahívta őket, és példázatokban szólt hozzájuk: ”Hogyan űzheti ki a Sátán a Sátánt? Ha egy ország meghasonlik önmagával, nem maradhat meg az az ország, és ha egy háznép hasonlik meg önmagával, az a háznép sem maradhat meg. Ha tehát a Sátán önmaga ellen támadt, és meghasonlott, akkor szintén nem maradhat meg tovább, hanem vége van. Viszont senki sincs, aki egy erős ember házába hatol-va el tudná rabolni annak javait, ha csak előbb meg nem kötözi azt az erős embert; akkor kirabolhatja a házát.”
 „Bizony mondom néktek, minden bűn meg fog bocsáttatni az emberek fiainak, még a káromlások is, bármennyi káromlást szólnak,de ha valaki a Szentlelket káro-molja, az nem nyer bocsánatot soha, hanem vétkes marad bűne miatt örökké.”
„Azt terjesztették ugyanis, hogy tisztátalan lélek van benne”.
Jézus Krisztus lelke Szentlélek. Csak az! Aki ezt tisztátalan, démoni lélekké minősíti át, az elköveti a Szentlélek elleni bűnt. Jézus soha nem szövetkezett a sötétség lelkével, Ő erre képtelen volt a benne lakozó Szentlélek miatt. Ugyancsak nehezen képzelhető el, hogy bárki, aki a Szentlélek által felülről született, így új emberré lett,  mégis elkövesse ezt a vétket. A benne lakozó Szentlélek sem hasonlik meg önmagá-val. Csodálatos védelme van a hivő embernek, „mert szívünkbe áradt az Isten sze- retete a nekünk adatott Szentlélek Által” (Róm.5,5)
								Bálint Éva